Добре се справих до този момент! Притежавам нужното!
И нито сега,
нито в бъдеще...
Дори да бъда повален,
никога няма да се предам!
Епизод 13: Нещо по-важно от живота
Къде си, Танджиро?
Все още чувам зловещия звук.
Надявам се да си добре, Танджиро.
Зеницу, заблуждавам ли се, или просто се въртим в кръг?
Знаех си!
И аз усещах същото.
Браво, Шоичи! Знаех си, че мога да разчитам на теб!
Добре, ще можеш ли да провериш тази стая?
Какво пък? Добре, добре, не ме гледай така!
Аз ще го направя!
Няма никой наоколо.
Оттук!
Танджиро, моля те, излез!
Стаята...
...се завъртя!
Мога да се справя!
Знам това!
Аз никога не се предавам!
Счупените ми кости не са от значение.
Мога да го направя!
Мога да се бия!
Трябва да му покажа, че не може да ме спре!
Безполезно е. Нищо не се промени.
Само решителност не е достатъчна.
Главата...
Трябва да използвам главата си.
Мисли! Мисли! Мисли!
Замалко!
Бях на крачка от смъртта!
Проклятие! Това е досадно!
Трябва час по-скоро да изпия рядка кръв!
Нямам дори време да спра и да мисля.
Ей, ти! Как се казваш?
Кйогай.
Кйогай!
Няма да дам Кийо... рядката кръв на теб!
Няма да се крия!
Няма да се откажа!
Защо просто не се откажеш?
На всяка цена ще получа рядката кръв и ще се върна
сред Дванадесетте демонски луни! - ПО-МАЛКО ОТ ШЕСТ ЛУНИ
Защо просто не се откажеш?
Скучни са!
Твоите съчинения са скучни!
Всяка твоя дума е пълен боклук!
Никаква красота, никакви чувства, никакво въздействие.
Защо не престанеш да съчиняваш?
Само хабиш хартията и химикалките!
Напоследък изобщо не си излизал навън.
Ето защо си толкова скучен!
Трябва да се наслаждаваш на хобито си да барабанираш,
докато си заключен тук.
Но не си способен да научиш дори и това!
Изчезни!
Проклето насекомо!
Бързо барабаниране!
Може да изстрелва барабаните си още по-бързо?
Скоростта на тези завъртания ме замайва!
Това е лошо!
Какво умение само!
На всичкото отгоре ноктите от три станаха пет!
Сега схванах.
Избегнах атаките му, без да стъпвам на хартията
и разбрах как да дишам, така че да не утежня раните си.
По-плитко и начесто дишане!
Ще използвам тази техника,
за да подсиля мускулите си около счупения ми крак!
И точно преди атаката му,
замирисва на мухъл!
Идва! Атаката от нокти!
Отгоре!
Отляво!
Отдясно!
Отпред!
Избягва всички мои атаки!
Пълна концентрация...
Уханието на водата!
Девета форма,
Разплискващ воден поток, Турбулент!
Съкрати времето за приземяване възможно най-много!
Той се адаптира към завъртанията!
Посрещни го!
Влез в бойна дистанция!
Напред!
Точно пред лицето му!
Виждам Откриващата нишка!
Кйогай!
Твоето Демонично изкуство е невероятно!
По погрешка поех дълбоко въздух!
Аз съм най-големият син!
Най-големият!
Хлапе...
Отговори ми.
Наистина ли смяташ моето Демонично изкуство за невероятно?
Невероятно е.
Но...
Не мога да ти простя за убитите.
Разбирам.
Сетих се. Трябва да взема кръвна проба.
Извлече я.
Значи наистина извлича кръвта автоматично, когато го забиеш.
Юширо е бил доста опитен, за да направи такова нещо.
Котка?
Значи ти ще доставиш това на г-ца Тамаьо, а?
Ето, ето, благодаря!
Готова си.
Добре, грижи се за себе си.
Казаха ми, че ще е невидима, докато не мяука,
и ще изчезне отново, когато мяука за втори път.
Значи е било вярно.
Къде са онези двамата?
Трябва да ги търся!
Моите съчинения...
Твоите съчинения са скучни.
Всяка една дума е пълен боклук!
Никаква красота, никакви чувства, никакво въздействие.
Не беше боклук.
Поне не и за това хлапе.
Той смяташе, че не е редно да ги смачква.
Почивай в мир.
Моето Демонично изкуство и барабаниране
бяха признати.
Кийоши!
Теруко!
Кийоши!
Теруко!
Кийоши!
Теруко!
Танджиро...
Защо ме целиш с тези неща?
Съжаляваме!
Барабаните изчезнаха и ние се объркахме.
Разбирам.
Радвам се, че сте невредими.
Добре се справи.
Ти също, Кийоши.
Хайде, да излизаме навън.
Качете се на гърба ми.
Крака ти ще се оправи ли?
Да!
Трябва да си малко по-смел.
Долавям миризмата на Зеницу и Шоичи.
Сигурно са навън. Надявам се и двамата...
Мирише на кръв.
Какво има?
Нищо.
Да побързаме!
На ти!
Мръдни!
На ти!
Извади меча си и се бий с мен!
Малък дрисльо!
Танджиро...
Защитих я.
Защото ми каза,
че е по-ценно
от живота ти.
От много отдавна съм имал добър слух.
Веднъж дори в съня си знаех какво са си говорили хората
и това уплаши всички.
Вече не чувам звуците на демона.
Танджиро, ти победи демона, нали?
Мога да ви чуя. Мога да чуя и тези шумни стъпки.
...ицу! Зеницу!
Зеницу!
Слава бога! Добре ли си?
Когато стаята се завъртя, бяхме извхърлени навън.
Паднахме от прозореца на втория етаж.
Наистина ли?
Ти ме защити и сега съм невредим, но...
Радвам се да го чуя.
Тогава защо плачеш?
Сетих се! Паднал съм върху главата си, нали?
Да.
Ще умра...
Ще умра ли?
Главата ми е леко замаяна.
Какво? Какво? Какво?
Глиганът напада! Глиганът напада!
Пак се появи!
Чудовището-глиган!
Усещам демонична аура.
Това е той!
Мога да го позная по гласа му!
Той е петият оцелял!
По време на Финалният подбор,
той първи се нахвърли в планината и слезе от там много преди всички!
Избухливият!
Открих го!
Спри!
Кой пък си ти?
Махни се от пътя ми!
Аз съм Зеницу Агацума! От Корпуса за демонско изтребление като теб!
Демонско изтребление? Тогава нямам какво да ти казвам!
Трябва да се отървем от това нещо!
Сега се махни оттук!
Няма!
Това е на Танджиро... - Не ме оспорвай!
В този случай ще те разполовя барабар с кутията!
Казах да се махаш!
Ах, ти...
Тази кутя...
Няма да позволя да я докоснеш!
Тя е ценна за Танджиро!
Ей, ей, ей!
Какви ги дрънкаш? В тази кутия има демон!
Не го ли разбираш?
Това го знам от самото начало!
Знаех, че той пътува с демон.
Звуците, които издават демоните, са различни от тези на хората.
Обаче...
Неговите звуци са толкова нежни и приятни, че ме карат да се разплача.
Никога преди не бях чувал толкова приятни звуци.
Всички живи същества издават непрестанни звуци.
Светът е пълен с тези изливащи звуци.
Дишане, сърцебиене, звукът на циркулирането на кръвта.
Ако се вслушам добре,
мога да чета мислите на хората.
Но се заблуждавам от другите отново и отново.
Винаги вярвам на онзи, на който искам да вярвам.
Въпреки че Танджиро е Убиец на демони, той пътува с демон.
Но съм сигурен, че има основателна причина за това.
Причина, която бих могъл да приема. Вярвам в това!
Аз...
Лично ще попитам Танджиро.
Затова ти...
Стой далеч!
Пусни ме!
Досаден си!
И с пръст няма да я докоснеш!
Тази кутия
е ценна за Танджиро!
Няма да я докоснеш, докато той не се върне!
Ах, ти!
На ти!
Мръдни!
Няма!
На ти!
Мръдни!
На ти!
Извади меча си и се бий с мен!
Малък дрисльо!
Танджиро...
Защитих я.
Защото каза,
че е по-ценна...
от живота ти.
Устата ти не спира,
а не можеш да извадиш меча си, глупак такъв!
Щом си Убиец на демони, да видим как се биеш!
Ако няма да се биеш, тогава изчезни от погледа ми!
Мърдай!
Достатъчно!
Ако продължаваш да ми се пречкаш,
ще те разполовя барабар с тази кутия!
Престани!
Едновременно завъртане и атакуване е страхотно Демонично изкуство.
Може би по-близките демони до Кибуцуджи
ще имат по-силно Демонично изкуство.
Чудя се дали изобщо имам шанс да ги победя.
Сега е време за тайната Тайшо!
Кйогай е бил фен на "Легендата за осемте самурая",
и чух, че в момента пише биография за себе си.
Нямаме време за тренировки!
Следва епизод 14: "Къщата със семейния герб на глициния"
Брат ти ще се развихри!
Забравих за счупените си кости!
Следва продължение...